PODRŠKA ZA POTPORU PATRIOTSKE KINEMATOGRAFIJE
PODRŽANO OD FEDERALNE AGENCIJE ZA KULTURU I KINEMATOPGRAFIJU
/MOSKVA. LUBJANKA/
- Mogu li ući ? - Da, Darija.
Sedi.
Informacija da Džafad ima nuklearno oružije je potvrđeno,
od naših agenta i od stranih kolega.
Pa čak i više od toga ...
Jedan od tih eksploziva, je negde u Rusiji.
Još ne znamo tačnu lokaciju.
Tvoj zadatak je da se infiltriraš, kroz naše kanale, u Džafadov najbliži krug.
Mi smo uradili profil za tebe, idealno će ti pristajati.
Naravno, mi ćemo te pokrivati.
Tako da znaš.
Daša, mnogo je u tvojim rukama sada.
Šta više da ti kažem... moguće posledice tih četiri eksplozija bi bile katastrofalne.
________________ "KOD APOKALIPSE"
/JUŽNI PAKISTAN- SADAŠNJOST/
Zdravo, Džafad. Neka prođe.
- Pa, jesi li zadovoljan? - Zavisi, znaš... Ja bih radije gotovinu.
- Ove obveznice su vrede u bilo kojoj banci. - O da, Amerika i njena garancija.
Ali šta više reći?
Vi ste me pretvorili u monstruma.
Oni prodaju ta sranja na svakom uglu, za 6 $. Zašto takav stav?
- Ljudi mrze teroriste. - Takođe, mrze i vaše podmornice, potonule...
... zajedno s nuklearnim punjenjem. Ali vi o tome ćutite.
Recite svojim građanima da su vaši spasioci stigli, na mesto nesreće pre mojh ljudi.
Tako došle u ruke četiri nuklearne bombe...
... i proveo sam dve godine postavljajući ih u četiri različite zemlje.
Četiri bombe u četiri metropole, u raznim delovima sveta.
- Teško je nositi teret, Rajli. - Tu sam ovde da te izbavim tog tereta.
Imam petoro dece... Petoro dece i jedanaest unučadi.
Polovina imaju obrazovanje, što u Evropi, što kod vas... i svi prave planove za budućnost.
A ja ne mogu da ih razočaram. Ali, okružen sam grupom fanatika.
U njihovom umu, svi problemi se mogu rešiti jednim napadom.
I neće se zaustaviti ni zbog čega.
Dakle, nuklearne glave mogu biti aktivirane telefonskim signalom...
... iz određenog uređaja, ili određenim kodom.
Poznavajući kod, možete dići u vazduh bombe. Možete ih pronaći...
Ja sam spreman da ti kažem kod, i gde je odašiljač.
Ti, prljavo pseto!
Stani, Džafad, to nisu moji ljudi!
Sklonite je!
Koljač ti šalje svoje pozdrave.
Prekidamo. Kod mene je ključ. Pobite ih.
To je bio on... bio je Koljač... Zakuni mi se... zakuni se... da ćeš ga ubiti...
Neka umre smrdljivo kao pas...
Zapamti ime... Lui Devijer. On je bankar i živi u Parizu.
Radi neki posao sa Koljačem.
Uzeli su ključ... Treba da ubiješ Koljača. Ako on sazna kod, dići će bombe u vazduh...
- Kakav kod? - U 11 brojeva sam razdvojio kod...
... između dva prijatelja, i svaki zna samo jedan deo...
... i mesto odakle signal mora da bude poslat.
Siguran sam da će ih Koljač naći, ali postoji i treći, poslednji deo koda...
Ko zna kod? Ko zna treći deo koda?
/PARIZ, FRANCUSKA/
Stani, ništa ne govori! Bolje nemoj ništa ne govoriš.
Vozila sam polako, nisam žurila. Zašto si, dođavola, zaustavio kola?
- G-dine, ta dama je luda! Nazovimo policiju. - Sačekaj u kolima, Fransoa.
- G-đice, izvinite... - Nemoj mi reći da si mi gledao u guzicu!
- Bože, ne. Ni na pamet mi nije palo. - Šta tu trubiš tu? Ne mogu da vozim u takvom stanju.
- Za razliku od drugih, priznajem, nisam pazila - Žao mi je. Molim vas primite moje izvinjenje.
Želim da ispravim svoju krivicu.
Pa, u redu... g-dine... Devijer...
Dobar dan, g-dine. Kako vam mogu pomoći?
Pariz na vezi.
/MOSKVA, LUBJANKA/
- Pa, zdravo. Kako si putovala? - Da. Spavala sam u avionu kao mrtva.
- Šta je sa tvojim poslom? - Imala sam audiciju jutros. Sve je dobro prošlo.
Slušaj me. Moj prijatelj će da te poseti danas. Inače, on je kompjuterski genije, mada početnik
Nemoj se iznenaditi. Reci mu šta nije u redu sa tvojim programom.
- Ma, slušaj, nije mi potreban... - On je već u Parizu.
Znači, prema legendi bi trebalo da mi bude bračni par.
- Dakle... - Šta?
Da li imaš iskustva sa tim?
- Ne. - Nemam ni ja.
Problem....
- Slušam? - Zdravo. Je li to Marija Kleber? - Da. Šta treba? - U vezi je vašeg programa.
- Moram da idem sada, dovidjenja. - Ali ja sam pred vratima...
- Opa... - Šta je?
Ja sam Miš...
... kompjuterski...
Zapravo, ja sam Anton.
Ja... Tamo ću da vas sačekam. Bolje je.
Nema šanse. Došao si da pomogneš, pomagaj. Daj, pokaži nešto, da možeš.
Je li to od metka? Ne?
Tako stoje stvari.
Džafad je veoma oprezan.
Mislim da ide da se sastane sa Amerikancima.
Moram sada da idem.
Tako si lepa.
Sutra ćeš ići kući, ili možda i danas, ako kažeš još samo nešto.
Opa!
Vidi ovo.... opa, da, da...
/CIA - TAJNA ADRESA/ Danas je tvoj dan!
Pogodili smo nešto veoma važno!
To je ona!
Tog dana je bilo 48 ljudi u toj tvđavi. Svi su mrtvi, uključujući Rajlija i Džafada.
Pa, izgleda, ona je jedina preživela. Naši ljudi su tamo našli njene otiske.
- Ne, ona je Evropljanka. - Samo što ne znamo tačno odakle.
Pojavila se kod Džafada pre 3 godine, kao služavka, a u stvari je bila njegov pas čuvar.
Džafad joj je verovao u potpunosti.
Šta traži u Parizu, sada? U kompaniji Koljačevog čoveka?
Kada si vikala na Fransoa, osetio sam...
- Ne mogu sada da pričam... - I šta si osetio? - Da moram... Da moram da te bliže upoznam.
Ako je moguće?
Ma, hajde. Pa ti si svake nedelje si na sastanku sa nekom naivnom devojkom.
- Misliš, toliki sam frajer? - Mislim da si ti osoba koja radi sve što hoće i poželi.
Prestani da me impresioniraš. Već sam dovoljno inpresionirana.
Iskreno da kažem, ne zanima me kakav si kao čovek. Da li, umesto da večeraš sa devojkom,
više voliš da sa kolegama obavljaš posao.
Mislim da ću biti mnogo interesantnije. Vreme će da pokaže.
Oprostite, g-dine Devijer, telefon za vas.
Hvala. Moja draga buduća g-đa Devijer, šta bi tek ona rekla za ovakvog muža, kao što sam ja.
Vraćam se odmah.
- Izvolite. - Slušam?
- Da? - Slušaj. - Šta? - Slušaj. - Jedan od njih bi trebao biti u Norveškoj. Tražimo ga.
Onaj treći, poslednji, se seli iz jedne zemlje u drugu. Trenutno je u Maleziji.
Italijansi advokat neće biti problem. Živi u Firenci. Bićemo tamo za sat.
Rezerviši mi apartman. Stižem.
G-din Devijer se izvinjava. Ima hitan posao u Firenci. Nazvaće vas kad se vrati.
Račun je plaćen.
Gde idemo?
Nešto nije u redu?
Ne gasi motor.
Ne pomeraj se!
Vrata! Blokiraj vrata! Pokušaće da pobegne!
Mrdaj se odatle!
- Evo ih sad... Policija! - Vidim. - U klopci smo.
Kažeš, kuću smo obili, slupali policijski auto, i sve to zbog neke glupe razglednice?
To nije razglednica, to je fotografija.
I šta je na njoj?
- Moj omiljeni grad. - Pariz, da. I to je sve?
Sve.
Još uvek ne znam ništa o njemu.
/FIRENCA, ITALIJA/
Njegov otac, Filip Devijer, umro je pre 11 godina. Sin je preuzeo posao banke.
- To znam. - To svi znaju. A znaš li, da mu je Filipe, bio očuh?
/APARTMAN ALBERTA SOLDIA/
Njegov pravi otac je bio Alžirac.
Slupao se kolima, u blizini Francuske ambasade u Kairu.
Lui je tad imao 5 godina.
Ja ništa ne znam! Ništa! Verujte mi... Ja sam samo advokat!
- Molim vas, ne ubijajte nas! - Znaš li da je Lui završio na Sorboni.
- Sa odličnim. - Pa, da. Ali nisi znala da je 1982. skoro zaglavio zatvor.
A zbog čega to?
Zbog ubistva kolege.
Sve tamo...Sve tamo... Tamo je, u sefu...
Pa, šta je na fotografiji?
Obavestite me ako je nađete, aAli sami, ništa nemojte da radite.
Znate već... Jel' jasno, Roni? Odmah me obavestite.
Sumnjam da je još u Francuskoj.
Bože moj, i to je ta čuvena Firenca. Mogli su da izaberu neku manju ulicu?
Mislim da treba ovuda... Da, da, da....
Objekat 19-51 je na liniji. Linija je sigurna.
Nalazi se u Vestin Ekselsioru, soba 537. Stigao je jutros, svojim privatnim avionom.
Besana noć?
Besan život.
- Tako... šta ti imaš? - Neke male informacije. Ni imena, ni odakle su.
Znamo samo da su bili povezani sa Džafadom.
Možemo da ih pronađemo, ali, potrebno je par nedelja.
Nemamo toliko vremena! Kontaktiraj Italijane, Norvežane... Neka se uključe.
U restoranu je.
Soldi je prvi na njegovoj listi. Znači, imamo posla sa prvim delom koda.
Za drugi deo, moramo u Norvešku.
Idemo do Bjorna i Petersona.
Jednog od njih, doktora, bili su uhvatili u Afganistanu.
Džafad ga je oslobodio 1998.
Kad je već tako...
Peterson i Kirami nisu vaš posao.
Koljač mi neveruje?
Koljač ne veruje ni tebi, ni meni. Nikome.
Neko mi je ušao u sobu.
Sranje... Bankar je pošao gore !
Čuješ li? Pošao je gore! Beži !
- Nisam još završila. - Jesi li luda? Četvorica ih je! Beži!
Šta se to ovde dešava?
Iznenađenje!
Ne mislim da je to dobra ideja.
Ostaviti me samu u Parizu. Kakva je to ideja?
- Očekivala sam, bolju dobrodošlicu. - Ko ti je rekao, da sam ja ovde?
Ko? Ko? Zvala sam svaki hotel.
- Vrata su bila zaključana. - Za 100 eura otvoriće mi svaka vrata.
Pa, hoće li prestati više, da me gledaju?
Možete ići.
Hej...
Meni treba Koljač.
- Loša ti je šala, Mari. - Nije šala. Treba mi Koljač, Lui.
Tražio si me?
Čestitam... našao si me.
Gde je telefon?
Pozovi onog, koga obično zoveš.
U redu, sam ću nazvati.
- Slušam? - Lovac je na liniji. - Sačekaj. Dolazim.
Kanal 3. Bez lozinke je.
'Ajde, kaži im da si me našao. Kaži...
Nećeš? U redu, sam ću im reći.
Našao je Koljača.
U Norveškoj? Šta Koljač traži tamo?
- Da li si ti čula za Norveške teroriste? - Ne. - Dakle, niko ga neće tamo tražiti.
Spremi se. Idemo za Norvešku.
Hoćeš li, molim te, spustiti pištolj? Ne osećam se konforno, kada...
Rum-servis.
Oteraj je.
Rum servis.
Anton! Pobegao je! Anton! Vidiš li ga? Ima zakačen lokator!
Moram doći do kompjutera! Onda ga imam.
- Daj, hajde, gde je? - Čekaj, mogu da mislim bez mog kompjutera!
- Tako je... U hotelu je. - Gde? Gde tačno? - Čekaj... čekaj...
- Mari, ovde je. - Gde? - Na parkingu!
Upadajte! Upadajte!
Letimo za Norvešku.
Trebamo grupno pojačanje za agenta broj 28, što pre. Mi idemo za Oslo, za 70 minuta.
Odmah upozori naše Norveške kolege.
/BERG, NORVEŠKA/
/APARTMAN BJORNA PETERSONA/
Da li ih vidiš?
- Pošli su ovim putem. - Brzo, brzo...
- Koliko su daleko? - Oko 300 m ispred nas.
Baš lepo. Pobegao je i ostavio jaknu sa lokatorom!
Zašto i ona ne nosi lokator?
Zato... što je rekla, da u tom slučaju ona...
- Šta? - Ma, znate...
Kako ne razumeš!?
On je zver! Ubiće nas! Ubiće nas! Oboje!
- Smiri se! Kasno je da odustanemo! Samo me odvedi njemu. - Šta ti možeš...
... bez oružja? - Ne treba mi oružje. Treba mi samo metar do njega.
Ni neznaš kakav je on monstrum. Ne mogu više, tako sam umoran. Molim te, ubi tu zver !
Potrebna nam je čista odeća.
Čekaj, čekaj, nisu mogli otići daleko. Probaću da pratim njen telefon. Možda je uključen.
Jeste... Jeste! Našao sam je!
Očekuje vas.
- Omar, dovedi je. - Polazi.
Htela si da me vidiš. Zašto?
Ja... radim za Pariz Mač. Moja familija je Libanska. Radim ekskluzivni intervju.
Planirali smo senzacionalni članak, za 7 dana, uzimajući u obir i lično Džafada Ben Zaidija.
Ništa nisi povezala. Moji ljudi su ga već sredili.
Hoćeš da znaš, zašto sam ubio Džafada?
Džafad je izdao veliku ideju. Pretvorio je Sveti Rat u biznis.
Šta bi ti uradila, na mom mestu?
Potrebno je samo da dignem ruku i tvoja glava bi se razletela kao kupus.
Da, jasno mi je.
Plašiš li se da pričaš samnom?
Plašim se.
Lažeš... Ne osećam tvoj strah.
- Ona, ona nije novinar! Ona je... - Znam ja, Lui.
- Omar, obmanuo nas je! - Ne!
Dakle, ko si ti?
Ko te je poslao? Govori.
Džafad.
Ubite je!
I šta sada da radim?
Ništa. Vraćaš se nazad u Moskvu.
- Bio je blizu. Gledala sam mu u lice.. - I što je onda mrtav? Trebala si samo da nas sačekaš!
Gledala si ga kao... vuk ovcu! Ali nisi ti trebala da budeš ovca! I šta sad?
Koljač je mrtav! Bombe su negde tamo, a oni znaju dva dela od koda!
Imamo samo kartu sa tri cifre na njoj. Možda to i nije kod!
A možda ti misliš, da niko neće ni aktivirati bombe?
De, smiri se.
De, oprosti. Potreban ti je san.
Avion polazi za 9 sati.
- Budi nežan, znaš... smiri je. - Kako? - Pa...
Ne znam.
- Vidi, ja... možda... - Izlazi napolje. - A-ha.
Anton! Anton!
- Telefon ti zvoni kao lud! - To nije moj telefon. Moj je, ispod mog dupeta.
- Ko je? - Neko ko te dugo traži.
- Lui? - A ti, tražiš Koljača?
- Koljač je mrtav. - Kako vidiš, nije.
Biti u senci i nije tako loše, znaš. Budi gazda, ali se pretvaraj da si potrčko.
Znaš, ne zanima me za koga radiš.
Vi očigledno želite da neutrališete bombe. Za to treba da sakupite sve delove koda.
Težak zadatak, zar ne?
- Šta ti treba? - Ti.
Ti si meni potrebana a ja sam potreban tebi. Ne možeš naći bombe bez mene.
A ja bez tebe... ne mogu da ih aktiviram.
- A znaš li zašto? - Zašto?
- Jer si pre 30 dana ubila Sakih Kiramija, trećeg nosioca koda - Ne znam nikakvog Kiramija
On je poznata figura u Maleziji, i njegova smrt je obljavljena u novinama.
Imao je 7 telohranitelja. Svi su ubijeni. Pun rezervoar.
Taj je, nekim čudom, prživeo. Dao je opis policiji koja je napravila foto-robotom ubice.
I oni su otkrili indentitet. Bravo.
U Norveškoj sam još primetio da me prate.
Dobijem tako, brilijantnu ideju. Moram biti mrtav za sve one koji me prate.
I ti si bila uverena, da su me ubili na jahti?
Dakle, lepotice, hajde da se dogovorimo...
- O čemu? - Tebi i meni treba ceo kod.
A, moraš znati i mesto, odakle je jedino moguće izvršiti transmisiju koda.
Ti znaš da je Džafadov advokat, bio veoma kooperativan.
- "Imao je žig na ruci..." - Rekao je mojim ljudima odakle da emitujemo signal...
... i dao nam je prvi deo od koda. Norvežanin nije bio baš zadovoljan...
... ali mi smo trebali samo njegov deo koda. - "Žig"!
Sada je samo sitnica ostala: treći, poslednji, deo koda, a ja nemam ideju gde da ga tražim.
- Ni ja. - Grešiš. Dokazaću da grešiš. Samo dođi ovamo. Sama. Razmisli o tome.
- Ja znam lokaciju za transmisiju. Tvoji ne. Znam i dva dela koda... - I mi znamo.
- Blefiraš. - Ne.
Što mi ne kažeš?
8 - 6 - 6. Sada ti.
7 - 8 - 4 - 3.
- Odlično. Šta dalje? - Pa...
Trebali bi postati partneri, bar neko vreme, dok ne nađemo zadnji deo koda.
- A šta će biti posle? - Tada ću te ja ubiti, ili ćeš ti mene.
Vreme će pokazati. Možeš i da odbiješ moj predlog, ali...
... naterao sam svoje ljude da probaju sve kombinacije, dok ne nađu tu pravu. A tada...
- Kako da te nađem? - Ostavi svoj mobilni tu gde si sada i za 10 min. si na putu za luku.
Nemoj da gubiš vreme.
- Igore Vidiču, nestala je! - Kako nestala? - Ne znam. Spavao sam. Ostavila je telefon.
- Imala je poziv od Koljača. - Koljača? - Koljača.
Snimila je razgovor za nas, da znamo šta se desilo. Poslušajte godpodine.
"Možeš i da odbiješ moj predlog, ali, naterao sam svoje ljude..."
"... da probaju sve kombinacije, dok ne nađu tu pravu. A tada..."
"Kako da te nađem?" "8 - 6 - 6. Sada ti."
"7 - 8 - 4 - 3"
"Odlično. Šta dalje?"
- Jesi li pokazao ekspertima za fonetiku? - Te rečenice imaju novu modulaciju...
... i neki vokali su duži, što znači veći stres ili je izgovorena laž.
- Naravno da ju lagao. - Ali ona nije. Pravilno je uradila.
- Odakle ju je zvao? - Još ne znamo. Tražimo odakle. - Požurite sa tim.
Otišla je bez telefona, bez ičega.
Nije ponela čak ni fotografiju.
- Kakvu fotografiju? - Pa...
Šta znači ta fotografija?
To nije igra, znaš. Prate te, slikaju... možda čak i sada to rade. To je stalni rizik!
Najveći rizik! Tako da, sentimentalnost, u tvom slučaju, je neoprostivi luksuz.
- Zato on leti . - Kako? Zašto... Kuda?
Nije tvoja briga! Šta umušljaš, a! Nije ovo dečija igra, razumeš?
Radimo svoj posao!
Nemam vremena za ovu dečiju igru.
Za uspomenu.
- Slušam. - G-dine, Koljač je zvao iz Kuala Lumpura, Malezija.
Pošaljite pojačanje tamo, hitno! Nemojte nikako da napadate. Samo čekajte!
Kaži Karitonovu da pošalje čoveka za kontakt u Kuala Lumpur. Neka se prikaže...
... zarad mira. - G-dine, kontakt nije naš. - Još bolje. Onda ga nema u bazi podataka.
Bog zna kakve sve klijente imamo.
/KUALA-LUMPUR, MALEZIJA/
Džafadov klan ima dva mobilna operatera. Jedan na Srednjem Istoku, drugi u Jugo-Istočnoj Aziji
Imaju svoj satelit tako da Džafad, koristeći ga može da izvrši aktiviranje niklearnih glava.
- Možete da proverite kompaniju. - Može. Radimo.
Tvoji ljudi ne bi trebalo, da budu u blizini nas.
- Kao što vidiš i nema nikog. - Nikakvo oružje, nikakvog telefonski pozivi.
Moramo sve vreme da nadgledamo jedan drugog.
Svo vreme? Eto problema.
Kakvog?
- Ja sam muškarac, ti si žena. - Smisli ćemo već nešto.
Kako je Džafad mogao verovati takvoj ženi?
A kako je Francuski bankar mogao usvojiti sina teroriste?
A, to. Obezbeđeno mu je čisto poreklo. Siroče, žrtva rata, jadnik...
Uzgred, bio sam neodoljivo dete, i moja nova mama me je obožavala.
Zato što nije znala, u šta ćeš se pretvoriti.
Da. Kada sam odrastao, bio sam kao tempirana bomba.
Kada je došlo vreme, postao sam ponovo siroče, a moji Arapski prijatelji su me našli.
Bio sam otvoren za saradnju. Trebao im je takav čovek...
... bogat, jak, i predan ideji.
Znaš, takvi kao ja, prave revolucije!
Preko naših satelit, skeniramo ih na Srednji Istok i Jugoistočnu Aziju.
Čim neko bude aktivirao kod, moćićemo da presretnemo signal...
... ali se susrećemo sa problemom. Neizvesnost gde su bombe, neizvesnost perioda aktivacije...
... neizvesnost, odakle dolazi signal. - Ne igraj se Mesije.
Za morone kao što si ti i Džafad, nije u pitanju ideja, već samo biznis.
Šta? Hoćeš da budeš terorista broj jedan?
- Da! - Što? Privlači te novac?
Novac, ili ideja. U čemu je razlika? Nije važno šta će aktivirati bombe.
Četiri velika grada će otići u vazduh!
- Eto, to je važno! - Ti si pravi ludak.
Da!
Kod autonomne aktivaciju, u zavisnosti od klase, uobičajeno je 11 brojeva.
Prvih 7 daje pobudu, a zatim sledi 20 sek. auto-testiranja i slanje Stand-Bay signala.
Tek tada možemo da lociramo bombe, ali one mogu biti deaktivirane samo sa lica mesta.
- Nedopustivo je ukucavanje poslednjih brojeva koda. - Ona to sve zna? - Da, zna.
Dobro, de, preskočimo emocije. Na posao.
Zašto je Džafad naredio da se ubije Sakik Kirami?
Kirami je snimio dokaz, kako Džafad naređuje ubistva na Bliskom Istoku.
Ovde u Maleziji, Kirami mu je tražio novac...
... i tako počeo je da ucenjuje Džafada. - I ko je... seo na mesto Kiramija?
Kome bi Džafad poverio da čuva poslednji deo koda?
Ne znam.
- Džafad, jel' je bio ovde? - Da.
- Srela sam se sa Džafadom ovde. 14. aprila. - Ostao je sam ovde? - Da.
Italijan je bio njegov advokat, Norvežanin, njegov prijatelj i fizičar.
Sakik Kirami bio mu je najbliži saradnik. Koga je izrabrao umesto Kiramija?
Nije mogao verovati nekoj slučajnoj osobi.
- Koliko dugo si ti bila tu? - Odmah ujutru sam imala let.
- Je li nekoga zvao? - Moguće je.
Sa kim bi se sastao?
Šta je?
- Sastao se... sa bratom. - Said je u gradu.
- Ko je? - Moram govoriti sa vama. Veoma je važno.
- Vas sam već video. - Dolazila sam nedavno, sa vašim bratom.
- Džafad je mrtav. Bolje da idete. - Saslušajte me, veoma je važno.
Zvaću policiju.
Policija ne može da osveti vašeg brata.
Odlazite.
/CIA - GLAVNI ŠTAB, LENGLI, SAD/
Našao sam Francuza! U Maleziji je! Naši ljudi čuvaju Džafadovog brata.
Taj lik ga je posetio danas!
I to je došao sa pratiljom!
Pratite ih pažljivo, i stalno me obaveštavajte o njihovom kretanju.
- Slušam? - Izađi na terasu, odmah.
- Ko je zvao? - Ne znam. Pogrešan broj, može biti.
Ti imaš Džafadov žig. Znači da ti je moj brat verovao.
Neposredno pred smrt, zvao me je. Osetio je da je proklet.
- Džafad je nešto rekao? - Gde se možemo naći? - Na mostu kod osmatračnice. - Za sat vremena.
Ne veruj mu. Prevariće te.
- Znate se? - Radio neki posao sa mojim bratom, i tada su se razdvojili.
Lui, uvek je bio đubre.
- Šta ti je rekao Džafad? - Pomenuo je brojeve koje je imao Akik Kirami, i da su na tebi.
- Na meni? - Rekla je: "Na meni"
Tako je on rekao.
- Ne razumem. - Okrenula se, ne vidim joj usne.
- Ne. Džafad mi ništa nije govorio. - Možda ti je nešto dao? - Ne.
Seti se. Rekao je da ćeš se ti setiti. Verovao ti je. Nosiš njegov žig!
Zapamti današnji dan!
Zapamti najvažniji dan u tvom životu!
- Rekao je: "Zapamti današnji dan. " - Kakav dan?
Žigosana sam 3 dana nakon što smo se vratili iz Malezije. Stavili su mi znak.
Vrištala sam od bolova, a on se nagnuo ka meni i rekao: "Zapamti današnji dan, zapamti"
To je on rekao: Da zapamtiš taj dan, a?
Znači, 3 dana po povratku iz Malezije Džafad ti je stavio žig. Da saberemo...
Napustila si Kuala Lumpur ujutru 14. aprila, i uveče ste stigli u njegovo utvrđenje.
Plus tri dana, ispada 17. april!
17.04... Tako prosto. Ah, Džafade stari liscu!
Znaš još u vreme starih Vavilonaca sluge su žigosane da bi se setile važnih informacija...
... jer im se bol urezivao u sećanje.
- Gde si ti? - Gledam pravo u tebe.
Pa, moj avion odlazi uskoro. Naše zajedništvo je završeno.
- Ubiću te. - To, ne bi bilo dobro. Šta bi onda t? Bilo bi mnogo problema.
Baj, baj.
Beži!
Ovuda! Ovuda! Skreni!
- Gde su skakači i reporteri? - Na krovu su!
- Ostani ovde. - Ne, idem sa tobom.
... to je opasan skok. Čak smo i uklonili ljude sa trga.
- Čuj, jel' to ona? - Ona je!
- Dobar dan. - Zdravo. - Možete li mi pomoći?
Moj muž je ušao u avion bez mene...
Broj 28 je na vezi.
- Dajte je. - Na aedromu Kuala Lumpur sam. Pre 30 min. naš drug je odleteo za Bankok.
Prijavio se kao...
Ispravka. On leti za Džafadu.
- Sigurna si? - Sigurna. Uzgred... Prate me. Nisam sigurna ko, ali mislim da su Amerikanci.
- Sa Amerikancima ću ja srediti. - Budi u vezi sa Ministrom Odbrane.
Možeš li stići pre Francuza?
Nema problema, ali će mi trebati vaša pomoć.
- Moram biti do večeras u Moskvi. - Naravno, veoma je važno.
- Ali, nova maršuta... moramo da obavestimo lokalne vlasti. - Bez brige. Već smo uradili.
A-ha, shvatam. Kako da joj se obraćam? Koje je njeno zvanje?
U redu, sada će krenuti. Da, dobro.
Dakle, pukovniče, krenimo.
- Vas traže? - Da.
Ovuda.
Najverovatnije da smo našli kontrolnu jedinicu.
/MOSKVA, LUBJANKA/
Naš agent će stići tamo sam. Potrebna mu je podrška.
Na vreme može stići samo vazduhoplovna grupa iz Persiskog Zaliva.
Nikolaj Petroviču, to je problematična država, ali mi se susrećemo sa nuklearnim terorizmom.
Mislim da će biti kooperativni.
- Slušam, Nikolaj Petroviču? - Spoj me sa Ministrom Odbrane.
Ja ne znam ko si ti...
... ali ako gledaš ovu traku, znači da sam mrtav.
Ako si prijatelj, znaćeš šta da radiš.
Ako si neprijatelj beži što pre, jer je toliko ekslopiziva da tvrđava leteti u nebo za 45 min.
- Imamo signal iz objekta C! - Na posao!
- Nikolaj Petroviču, dobili smo signal. - Iz Džafadove tvrđave? - Da. Tačno.
Razumem.
- Dao si mi pogrešne brojeve. - "Prvi deo koda, unesen. Uređaj otključan. Unesite drugi deo. "
Drage kolege želimo vas informisati o događanju i trenutnim aktivnostima u Persijskom zalivu...
... tajnoj operaciji, koju vodi naš oficir FSB. (Federalna Služba Bezbednosti).
- Kako si uopšte došla? - Dogovorila se s' tvojim ljudima.
Imamo informaciju da CIA prati našeg agenta, za kojga misli da je član terorističke grupe.
Drugi deo koda, unesen. Auto-testiranje, uključeno.
Imamo povratni signal.
Imamo prvu koordinate... I drugu...
... i treće... i četvrtu. - Našli smo.
To su New York, Tokyo, London... i Moskva.
Unesite poslednji deo koda.
- I nije loše za bankara. - Da, devojko. Igra je gotova.
Pa, kako se osešać? Da nastavim.
Našao je Koljača...
Signal je prekinut.
Pucajte samo na moju komandu!
Meta je naciljana. Čekamo komandu.
Dođavola... Šta se pa sada dešava?
Kako Ruski pukovnik? Zar nije... Ne, neću da se borim sa Rusima.. Da g-dine.
----- K R A J ----- (Prevod: POPesku)